„Tihle komáři se snad už od sebe ani víc lišit nemohou,“ řekl v rozhovoru pro časopis Nature americký genetik David Severson z University of Notre Dame, který se podílel na čtení DNA obou komárů.
Na komáry nepadla volba náhodou. Oba patří k přenašečům významných chorob. Anopheles gambiae hostí ve svém těle cizopasné prvoky zimničky. Tito nebezpeční paraziti vyvolávají malárii, kterou ročně onemocní na celém světě půl miliardy lidí. Milion nemocných na malárii zemře. Komár Aedes aegypti hostí viry vyvolávající žlutou zimnici a horečku dengue, jež ohrožují plnou polovinu lidstva.
Protilátky proti metle tropů už zabírají |
Protilátky proti metle tropů už zabírají |
Během milionů let samostatného vývoje „nakynula“ dědičná informace komára Aedes aegypti na 1,38 miliard písmen genetického kódu. Je pětkrát větší než genom přenašeče malárie. Genů však mají oba stejně – kolem 15 tisíc. Komár tropický vděčí za velikost svého genomu především zbytnělé genetické „vycpávce“ mezi geny. Dědičná informace komára Aedes aegypti je v tomto ohledu bezmála srovnatelná s lidskou DNA, jež skrývá ve více než třech miliardách písmen genetického kódu asi 23 tisíc genů.
Komáři jsou první z dlouhé řady hmyzích přenašečů chorob, jejichž genom se vědci rozhodli kompletně prozkoumat. Nahrubo se už podařilo přečíst dědičnou informaci komára písklavého (Culex pipiens), jenž je doma i u nás. „Rozečtené“ mají genetici klíště přenášející lymskou boreliózu, veš hostící původce tyfu nebo africkou mouchu tse-tse, jež roznáší prvoky způsobující spavou nemoc.
Vědci se vrátili i ke čtení DNA přenašeče malárie. Ukázalo se, že prozkoumaný genom patří laboratornímu kmeni komárů, jenž vznikl křížením dvou samostatných poddruhů. Genetici nyní čtou dědičnou informaci každého poddruhu zvlášť a sledují, nakolik se od sebe liší.
Vědci hledají v genomech hmyzích přenašečů Achilleovu patu, tu se pak snaží využít v boji s chorobami. V genomu komára Anopheles gambiae odhalili několik genů klíčových pro přežití zimniček v komářím těle.
Výhledově bychom mohli v laboratoři vyšlechtit komáry, kteří nemohou přenášet původce chorob, a nahradit jimi přírodní komáří populaci. Nejdřív si však musíme být jisti, že vypuštěním pozměněných komárů nevyvoláme v přírodě nezvratné změny.
„Není to tak, že bychom mohli říct: teď máme kompletní genom komára a můžeme se pustit do čehokoli. Jsme jen o krůček dál,“ vysvětlil současný stav poznání v rozhovoru pro týdeník Nature genetik Vishvanath Nene z J. Craig Venter Institute.
Přesto pomáhají testy komáří DNA v boji s chorobami už dnes. Vědci mohou například rozborem dědičné informace zjistit, na které insekticidy si v dané oblasti komáři vyvinuli rezistenci a podle výsledků pak volit pesticidy pro ochranné postřiky.
Intenzivně se zkoumají geny řídící komáří čich. Vědci doufají, že narazí na stopu vedoucí k molekulám, jež by působily jako účinné repelenty.