Metropolitní Galerie hlavního města Prahy (GHMP), pod kterou spadají například Dům U Kamenného zvonu, Zámek Troja, Dům fotografie nebo výstavní prostory v Městské knihovně a Colloredo-Mansfeldském paláci, měla vždycky zajímavý sbírkový fond. Ten vznikal od 80. let 19. století se záměrem vytvořit hrdou městskou uměleckou instituci.
I když sbírka rostla spíše nárazově, do začátku druhé světové války se podařilo získat řadu významných děl klasické moderny, jako jsou práce Václava Špály, Josefa Šímy, Emila Filly, Jana Zrzavého či Otta Gutfreunda. Po ustanovení GHMP v roce 1963 se dávala přednost nákupům ideologicky vhodného umění a teprve koncem 80 .let 20. století se realizovaly kvalitní výstavy, díky nimž se objevila zajímavá díla z pozůstalostí, jež bylo možné do sbírek pořídit. Dodnes se však doplňují díla neoficiálních umělců z 60. let, ačkoli by se galerie měla věnovat spíše nákupům umění současného.
Přesto na aktuální výstavě akvizic, nazvané Nová díla ve sbírkách Galerie hl. m. Prahy, v druhém patře Městské knihovny ta současná převažují. Během několika let, kdy se galerii podařilo získat od magistrátu speciální investiční prostředky, se sbírka rozrostla o aktuální i starší díla zcela zásadního významu. Akvizice částečně kopírují program galerie, ale vracejí se i do minulosti či k novým objevům. Nákupy zohledňují některé sbírkové mezery – proto zde najdeme starší díla klasiků, jakými jsou Zdeněk Sýkora, Milan Grygar, Jan Koblasa, Karel Nepraš či Hugo Demartini. Fotografická dokumentace Demartiniho performance Demonstrace v prostoru, která je vystavena právě mezi novými díly, patří ostatně k autorovu nejvýznamnějšímu uměleckému odkazu.
Vzhledem k tomu, že umělecký trh už dávno zásadní díla zkonzumoval, bylo pro galerii opravdu těžké se v roce 2014 dostat k pracím, jaké si zaslouží. Od Stanislava Kolíbala získala skvělý objekt ze 70. let, Sýkorův obraz z roku 1986 možná byl jedinou možností. Nákupním trumfem je zato Přepadení králíkárny Karla Nepraše z přelomu 60. a 70. let, zakoupené až v roce 2016 v aukci, ale rovněž instalace z šípů Ivana Kafky, jejíž prezentace bude v budoucnu pro galerii vždy náročná.
Výstava Manifesto s Cate Blanchettovou. Takhle vypadá láska k vlastním představám![]() |
Také z dostupnějších děl současných autorů si galerie vybrala dobře. Skvělé jsou fotografické cykly dvojice Polák–Jasanský, série Iren Stehli, Miloty Havránkové či mladší Aleny Kotzmannové, skvosty ve sbírce se stanou také instalace Pavly Scerankové a Evy Koťátkové včetně jejího videa experimentálního divadla Justiční vražda Jakoba Mohra. Od multimediálního umělce Adama Vačkáře ale mohl být vybrán spíš objekt než fotografie a video, které v GHMP prezentoval na samostatné výstavě.
Úctyhodné jsou však právě akvizice videí, která nemají šanci na zdejším komerčním trhu uspět. Návrat do Adriaportu Adély Babanové je nákup zasluhující jedničku, naopak video Marka Thera I will get you out… nepatří k jeho vrcholným dílům. Galerii se podařilo získat i objekt předčasně zemřelého Jána Mančušky, což byl vzhledem k tomu, že jeho dílo je vzácné a dobře střežené privátním fondem, zajisté také problematický úkol.
Výstava shrnuje první čtyři roky akvizičních snah poté, co na ně GHMP dostává pravidelně každý rok šest až sedm milionů korun. Podíváme-li se na aukční ceny, není to mnoho peněz. Přesto je galerie utratila obdivuhodně dobře. Podněty k nákupům dávají kurátoři jednotlivých sbírek, v nákupní komisi zasedají teoretici, kurátoři i umělci obeznámení s činností galerie i sbírkami, kteří se střídají po třech letech.
Přestože je přehlídka v Městské knihovně jakýmsi nákupním košíkem, působí jako živá výstava, v níž divák prochází časem od 60. let do současnosti, od minimalismu k videu a instalaci. Můžeme jen doufat, že časem bude veřejné sbírky podporovat zápůjčkami či dary také řada sběratelů, kteří často nakupují jen do svých „skladů“; až pochopí, že umění má být především ukazováno.
Nová díla ve sbírkách Galerie hl. m. Prahy Městská knihovna, 2. patro, Praha, do 29. dubna |